Načelo suvišnosti

Teorija

Načelo suvišnosti odnosi se na činjenicu da kapacitet oba informacijska kanala kod čovjeka može biti nepotrebno preopterećen suvišnim informacijama ako su prezentirane kroz višestruke kanale ili nepotrebna pojašnjenja, što negativno utječe na proces učenja.1) Mayer, Richard E. The Cambridge handbook of multimedia learning. Cambridge University Press, 2005.

Praksa

Načelo suvišnosti odnosi se primjerice na materijale za učenje u kojima je tekst postavljen u blizini slike koju objašnjava, ali sličan tekst (prenoseći iste informacije) također je uključen u materijale. Povezane informacije bi se trebale nadopunjavati. Iste (suvišne) informacije izložene učeniku kroz oba informacijska kanala nepotrebno troše kognitivni kapacitet koji bi trebalo koristiti za dobivanje korisnih informacija.

Stanje dosadašnjih istraživanja

Premda su istraživanja pokazala da suvišne informacije općenito otežavaju učenje 2) Za detalje pogledati: Mayer, Richard E. The Cambridge handbook of multimedia learning. Cambridge University Press, 2005. 3) Schmidt-Weigand, Florian, and Katharina Scheiter. The role of spatial descriptions in learning from multimedia. Computers in Human Behavior 27, no. 1: 22-28. January 2011. , neka istraživanja su istaknula da, ukoliko je suvišna informacija kratka i poštuje princip prostornog kontigviteta, efekt negativne suvišnosti se neće pojaviti.4) Mayer, Richard E., and Cheryl I. Johnson. Revising the Redundancy Principle in Multimedia Learning. Journal of Educational Psychology 100, no. 2: 380-386. May 2008.